Les màfies i les ocupacions conflictives han esdevingut un greu problema de convivència a la nostra ciutat.
Estem encallats: centenars d’habitatges buits, una planificació urbanística nefasta i basada en l’especulació, una administració i governs immòbils i alhora, grups mafiosos organitzats per treure profit econòmic.
Les màfies i les ocupacions conflictives han esdevingut un greu problema de convivència a la nostra ciutat. De retruc, han generat inseguretat i malestar a les diferents comunitats de veïns. Estem encallats: centenars d’habitatges buits, una planificació urbanística nefasta i basada en l’especulació, una administració i governs immòbils i alhora, grups mafiosos organitzats que han aprofitat aquesta manca d’intervenció, per treure profit econòmic.
Però d’on i per què han aparegut aquestes màfies? Si prenem com a punt de partida que les màfies són tots aquells grups que especulen sense escrúpols, enganyen a la població i treuen rèdit de les vulnerabilitats, ens adonarem que, en matèria d’habitatge, les màfies sempre han estat presents a casa nostra.
Sempre s’ha especulat amb aquest dret tan bàsic i alhora tan vulnerat. El mercadeig immobiliari esclata amb la bombolla especulativa, seguida d’una crisi econòmica bestial i acompanyada d’un rescat bancari per part de l’administració pública, tot estafant a milers de famílies amb hipoteques impagables. Famílies treballadores que hem estat enganyades per les màfies dels bancs, amb crèdits i interessos desorbitats, i que en molts casos, ens hem vist abocades a perdre les nostres llars. Tot plegat ha desencadenat milers de desnonaments (a partir d’execucions hipotecàries) i deutes de per vida que ofeguen a moltes de nosaltres.
Així, la banca ens ha condemnat a viure amb lloguers abusius mentre continuem tornant préstecs als bancs. Aquests desnonaments han permès que centenars d’habitatges restin buits en mans de bancs i fons voltor, mentre som milers les famílies desnonades en la cerca d’un lloguer digne i accessible. La passivitat i manca d’intervenció per part de les diferents administracions, ha agreujat encara més la situació. És trist, però les administracions han estat incapaces de mobilitzar aquests habitatges i posar-los en mans de les classes populars.
Tampoc han estat capaces d’enfrontar-se a les grans elits, ni han mostrat cap intenció d’emprar eines tan necessàries com l’expropiació. Han preferit tenir milers d’habitatges buits i edificis sencers plens de pols, abans que allotjar-hi famílies amb infants que ho necessitem. Aquí ha estat quan han aparegut les màfies que ocupen els pisos i venen les claus. Perquè on el sistema deixa escletxes, on l’estat s’oblida de les més vulnerables, sempre apareixen aquells que volen treure’n algun profit. Si tothom tingués un habitatge digne, subministraments bàsics (aigua, llum i gas), un lloguer accessible, si no hi hagués habitatges de bancs i fons voltors buits arreu de la ciutat, aleshores les màfies ja no podrien operar, i caurien pel seu propi pes.
![](https://www.revistailuro.com/wp-content/uploads/2022/03/FLZK202XsAIXSd4-1024x683.jpg)
Combatre les màfies de l’ocupació
Si tots aquests pisos es trobessin habitats per les persones que hem patit execucions hipotecàries i desnonaments, avui tindríem barris més segurs i cohesionats. Per combatre totes aquestes màfies i defensar els nostres habitatges, cal autoorganitzar-nos i defensar-nos de tots aquells que juguen amb les nostres vides i llars tal com estem fent des d’espais de lluita i cohesió com el Sindicat. Perquè que quedi ben clar: des del Sindicat no només no defensem les màfies de l’ocupació sinó que les combatem activament.
Per nosaltres, qualsevol que especuli i jugui amb el dret a l’habitatge, és l’enemic. Recuperar la seguretat dels nostres barris vol dir combatre a les màfies que venen claus, vol dir assenyalar a les administracions còmplices i vol dir acabar amb les màfies dels bancs i dels fons voltors. Però recuperar la seguretat també és lluitar, lluitar per tenir unes necessitats materials bàsiques cobertes, lluitar per tenir barris on poder viure i desenvolupar-nos dignament.
I com no podia ser altrament, recuperar la seguretat passa perquè tot el que fem, ho fem plegades, enfortint les comunitats veïnals i construint vincles de solidaritat, amor i respecte entre totes les persones. Seguretat és un barri combatiu, solidari i organitzat ■